Turnajom v Bardejove sa začala nová sezóna
Trudy ma zase požiadala, aby som jej napísal nejaký komentár k turnaju a žiadosť podporila fľašou vína. Bolo kvalitné a dobré, tak nech sa páči:
Turnaj sa už tradične konal v penzióne Lipka. Cestou k nemu som trošku poblúdil, bola hmla, ale v skutočnosti už asi výpadkami pamäte platím dežmu za svoj vek. Kým som zaparkoval, hmla sa rozplynula a privítal ma prekrásny výhľad na okolitú prírodu, čistý svieži vzduch a čudné zvuky, niečo ako híkanie somára, alebo ako keby sa niekto pri otvorenom okne do kúpeľne sprchoval v studenej vode. Znelo to spoza penziónu, takže skôr ten somár, navyše už minule som si všimol, že tam chovajú všelijaké zvieratá. Mal som sa ísť pozrieť a zistiť, či to náhodou nebol Oslíček, otras sa. Ktovie ?
Rozmýšľal som nad leitmotívom pre turnaj, do ktorého by som obalil tento komentár. Trudy otvorila turnaj pekným prívetom, v ktorom si spomenula na Slava Kohútika. V tomto penzióne sa zúčastnil svojho posledného turnaja. Bol to kamarát a dobrý hráč scrabble. Napodiv jedno slovo nevedel, proste v jeho lexike chýbalo. Nikdy som ho nepočul povedať NIE. A pritom aké jednoduché, bez prémií za 3 body. Za leitmotív turnaja by sa mohlo považovať slovo POHODA. Tá sa vznášala ponad celým turnajom. Priateľská atmosféra, vyhovujúce priestory, dobré parkovanie, krásne okolie, nikto nebol smädný, tobôž nie hladný, koláčov bolo ako na svadbe, či už sladkých, alebo slaných. A na záver pekné ceny a darčeky, nikto neodišiel s prázdnymi rukami, každý s nejakou spomienkou. Samotný turnaj prebiehal normálne, sem-tam nejaký menej očakávaný výsledok, nič zvláštne. Víťazi – žiadne prekvapenie: Evka Zahradníková, Patrik Pinter, Trudy Vilner. Turnaja sa zúčastnil aj Peter Modránszky, bývalý náš webmaster a „služobne“ najstarší hráč na turnaji. Dlhý výpadok a neúčasť na turnajoch spôsobili, že jeho výsledok nebol najoslnivejší, ale dúfam, že ho to neodradí a príde aj na ďalšie turnaje. Najbližší bude v Komárne. Ak organizátori udržia latku kvality na úrovni z minulého roku, je na čo sa tešiť.
Ďakujem Trudy, o rok prídem zas.
Dano Brezovan
|